Токио, Хонконг, Сингапур...
А сега ще прекосим и Индия.
Обаче съм малко притеснен. Представата ми за индийците
е хора, тъпчещи се с къри, и пренасящи болести.
А аз се боя, че няма да преживея културния шок.
Изопачено е.
Индия е прекрасна страна, населена от най-обикновени хора.
Уверявам ви.
Пристигнахме в Калкута. Да вървим.
Дай дребни, бате! - Ще ви нося багажа!
Татуировка? Страшни са. - Противоотрова? За болки в корема.
Нека ви предложа хотел! - Калкута, Индия.
Населението му през 20-и век е наброявало 11 милиона,
а улиците - страшно оживени.
Стъпих в краве лайно! Мама му стара!
Вече ми свиха портфейла! - Не, благодаря!
Дребни! Няма да отидеш в Рая, бате, ако не дадеш дребни!
Ало! Не си навирай носа там!
И това ли е Индия, Авдол? - Да. Не е ли прекрасна страна?
Именно затова е тъй прекрасна!
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО И ЗВЕЗДНИТЕ КРЪСТОНОСЦИ
И сбиращият се звезден прашец
към пробуждане зове ориста предначертана от векове.
А мъжете се изправят
пред пътешествие през пясъците на времето.
Тази карма като верига ни оплита.
Съдба, засенчваща светлината!
Ставай! Ставай! Ставай! - С куршум на гордостта...
Давай! Давай! Давай! - ... стреля неговата ръка!
Ще те сломи! Ще те сломи! - И нека юмруците му
носят свещеното видение с названието "Станд"!
Епизод 10 "Императора и Обесения, част 1"
Моля, опитайте. Това е чай. Ще ви хареса.
Чай - популярна индийска напитка.
Сладка напитка, приготвена от сварен черен чай, захар и джинджифил с мляко.
Най-сетне малко спокойствие. - Въпрос е на свикване.
И тогава вече ще разберете колко прекрасна страна е Индия.
Харесва ми. Не е никак зле.
Сериозно ли, Джотаро? Наистина ли го мислиш?
На това му се вика културен шок. Ще я харесам с времето, казваш?
Разправят, че хората бързо се адаптират.
Къде е кенефът? - Натам.
Полнареф. Ами поръчката ти?
Оставям я на теб. Избери нещо изключително.
Нещо пищно, което да угоди на французойския ми вкус.
Значи можем да поръчаме каквото и да е.
Да видим... Извинете.
Един момент, господине.
Вземете пръчката с вас.
За какво ми е?
Тоалетната изглежда странно, но пък лъщи от чистота.
Хубавец като мен не харесва мръсни тоалетни.
Проблем ли има, господине? - Проблем ли?! И то какъв!
От тоалетната...
От тоалетната някакво прасе си подаде главата!
Това е една необичайна тоалетна дори за Индия.
По случайност са направили кочината под нас много високо.
И щом свинята огладнее, си подава главата през тоалетната чиния.
Не ми беше това въпросът. Чакай! Значи свинята се храни със...
Затова ли си е показала зурлата? - Затова използвате пръчката.
Ето така.
Вече може да си свършите работата, докато свинята се съвземе от удара.
Управителят все разправя, че даже е по-чисто,
като прасето ти тегли един език отзад.
Оставям ви. - Чакайте! Не ме оставяйте сам!
Не мисля, че бих свикнал с това...
Ще стискам, докато стигнем хотела.
Благодаря за търпението.
Ужас.
Въобразявам ли си? Мога да се закълна, че видях нещо странно.
Въобразил съм си. Нищо чудно след свинята в тоалетната.
Затова и ми се привиждат чудовища по прозорците.
Индийски културен шок, предполагам.
Какво?!
Какво е това? Виждам го само в огледалото!
Значи това е огледалният Станд, за който говореше Джотаро.
Не ми харесва. Работата хич не ми харесва!
Сребърна колесница!
Какво беше това? Мътните го взели!
Станд! Къде е носителят? Кой нещастник е той?
Кой е с две десни ръце?
Да му се не види, пълно е с народ. - Какво има, Полнареф?
Какво стана? - Ако онова беше Станд,
значи най-накрая той се показа!
Джотаро, носителят на огледалния Станд е тук!
Негодникът, убил сестричката ми!
Негодникът, потъпкал живота, душата и честта на сестра ми.
Най-сетне ще мога да се срещна очи в очи с него!
Онзи, от когото търсиш мъст, е тук?
Г-н Джостар, от тук продължавам пътя си сам.
Няма да чакам той пръв да направи хода си,
след като знам, че убиецът на сестра ми е наблизо.
Ще му дам преимущество, ако чакам пръв да нанесе удар. Не ми е в стила.
Ще го издиря пръв, и ще го убия!
Макар и да не знаеш как изглежда или какво представлява Станда му?
Достатъчно ми е, че знам, че има две десни ръце.
А и той знае, че съм тръгнал по петите му.
Сигурно се бои да не му прережа гръкляна в съня.
Довиждане.
Само ще се върнеш с подвита опашка. - Какво имаш предвид?
Каквото чу. - Да не намекваш, че ще загубя?
Именно. Не разбираш ли, че врагът нарочно те примамва в капана?
Няма да допусна да се отцепиш от групата, Полнареф!
Нека изясня нещо. Не съм давал и пет пара за Дио.
Казах ви още в Хонконг, че ще пътувам с вас заради отмъщението си.
Трябва да е пределно ясно на г-н Джостар и Джотаро.
От самото начало съм сам. Винаги съм се борил сам!
Егоист! Забрави ли, че Дио ти проми мозъка?
Както и че зад всичко това стои именно той?
Като че ли би разбрал какво е да убият сестра ти!
Дочух, че при срещата ти с Дио си побягнал от страх.
Един страхливец няма да разбере как се чувствам!
Я повтори? - Долу лапите!
В Хонконг ме победи по чист късмет. Няма нужда да ме поучаваш.
Неблагодарник... - О, да не се ядосахме?
Само че не забравяй, че аз съм по-бесен от теб.
Можеш да продължиш да го раздаваш зрелия, както обикновено правиш.
Това преля чашата! Г-н Джостар!
Достатъчно. Остави го. Сега никой не може да го озапти.
Просто съм разочарован от него.
Не го мислех за такъв.
Наистина избягах от страх.
Именно затова вярвам, че ще победим, и мога да заявя, че ти ще загубиш.
Нека и аз ти заявя нещо. Предсказанието ти няма да го бъде.
Слизай. Трябва да се видя с един приятел.
Ще трябва да се прибереш сама.
Моля ви, направете ме своя жена.
Ще ви бъда вярна до гроб. Готова съм на всичко за вас.
Моля, позволете ми да бъда винаги до вас.
Не изглупявай. Ти си едва на 16.
Достатъчно съм голяма, за да се омъжа. Обичам ви.
Виж, аз съм само един скитник.
Живея всеки ден като последен, и един от тях наистина ще ми е такъв.
Благородница като теб не бива да обмисля брак с такъв като мен.
Независимо колко силно се обичаме.
Наистина ли ме обичате?
Да. Ти си единствена на света.
Именно затова. Не можем да се венчаем, понеже те обичам.
Разбираш, нали?
И на мен ми е трудно... Сякаш гръдта ми ще се пръсне.
Но от време на време ще те навестявам и притискам в гърдите си.
Напълно достатъчно ми е да ме ощастливи.
До скоро, любов моя.
Не е хубаво да подслушваш.
Сигурен съм, че ще кажеш, че все така съм подмолен
и че е бол с такива девойки. Но доверчивостта й е удобно нещо.
Готова е на всичко за мен. Дори да жертва живота си.
Знаеш как действам, нали, г-н Джей Гайл?
Впрочем Полнареф със Сребърната колесница
те търси сам. Какво ще правим?
Здраво налапа въдицата ти.
Пръв ли да го убием?
Да вървим. Можем лесно да ги очистим с твоя Обесен
и моя Император.
Станд - Обесения Носител - Джей Гайл
В крайна сметка не се върна.
Какво? Видял си го?
Сигурен ли си, че си видял мъж с две десни ръце?
Къде?
Странна работа... Къде се дяна? Преди миг беше ей там.
Какво? - Беше с онзи човек там.
Пистолетът е по-могъщ от меча.
Голяма приказка.
Кой пък си ти?
Името ми е Хол Хорс.
Аз съм носител на Станда, символизиращ картата "Императора".
Лорд Дио плаща прилична сума за главите ви.
Ало, каубоя, притрябвали са ми саморекламите ти.
Познаваш ли мъжа с две десни ръце? - Колко грубо.
Просто ти отговорих на въпроса. Както и да е.
Дойдох с него. Наблизо е.
Какво? Къде е? - Безсмислен въпрос.
Понеже моя милост ще те очисти.
Боклуците все така разправят, преди да им сритам задниците.
Нещо смешно ли казах?
Лорд Дио спомена, че подценяваш останалите
и затова лесно ще се оправя с теб.
Оказа се абсолютно прав, не можах да сдържа смеха си.
Ако трябва да се разправя с теб, за да стигна до него, няма грижи.
Дай да те видим. - Играл ли си "Стратего"?
Офицерът е по-силен от разузнавача, но пък е уязвим на бомби.
Основно правило в битка.
Моят Император е по-силен от теб,
затова реших да ти споделя способностите му, преди двубоя ни.
Пистолетът е по-могъщ от меча. Голяма приказка.
Какво намекваш?
Моят Станд е пистолет. Мечът е безсилен пред такова оръжие.
Какво каза? Пистолет с капси ли?
Мъртъв си!
Подцени ме, Полнареф!
И това ще ти струва живота!
Ако сваля бронята, ще отразя куршума!
Какво?! Не е за вярване! Измени траекторията си!
Проклятие! - И куршумът е част от моя Станд.
Подцени ме, без дори да се замислиш, че това ще ти струва живота.
Полнареф!
Авдол! - Тревогите ми се оправдаха.
Прекалено си самоуверен. - Притеснявал си се за мен?
Пак ли ще ми изнасяш лекции, тъпако? - Врагът е разучил всичко за теб!
Може и досега все да си живял сам, но от тук насетне се нуждаеш от помощ.
Не уцели момента да се бъркаш.
Дръпни се, Полнареф! Куршумът се връща!
Червен магьоснико!
Ще го изпепеля!
Проклет да си, Авдол! Да хукнеш сам след Полнареф...
Къде сте, г-н Авдол, Полнареф? Имам лошо предчувствие.
Ей, там стана странно сбиване!
От локвата...
Какво?
Г-н Авдол! - Днес ми било ден, бе.
Мислехме, че Авдол ще е най-трудният ни съперник,
понеже моят пистолет и огледалата на Джей Гайл са слаби срещу огъня му.
Ама че късмет! Обезвредени са вече всички бомби в играта.
Г-н Авдол!
Само е ранен... Лека драскотина.
Сега ще проговори... Всеки момент ще отвори очи.
Нали, г-н Авдол? Ще се събудиш, нали?
Г-н Авдол, събуди се! Моля те! Г-н Авдол!
Не... Отиде си толкова лесно и така ненадейно.
Така му се пада, като поучава другите. Жалка гледка.
Какво каза, Полнареф? Той се тревожеше за теб!
Кой го е молил за помощ?
Ето каква стана, като е на всяка манджа мерудия.
Такива като него само ми се пречкат. Затова казах, че ще се оправям сам.
Той ти спаси живота, неблагодарнико! Как смееш да говориш така?
Изкарва ме извън кожа!
Когато хора умират пред очите ми... - Полнареф...
Направо ме изкарва извън кожата ми!
Следва продължение...
Превод: asimilator Редакция: pikapika3 & KoP3Le7o
Имаше вид на сериозен човек, а умря така ненадейно.
Като се замисля, сестра ти ридаеше възхитително.
Искаш да се сдържам? - Не се поддавай на провокации!
Г-н Авдол ти каза да не воюваш сам.